Fie ca vecinii să te respecte...
Necazurile să te uite...
Îngerii să te păzească...
Şi cerul să te primească.
Pentru zile mai bune.
Noroc.
Cine e?
Încet, băieţi.
Finn.
Am luat primul avion de cum am auzit.
Da...
Teribile împrejurări.
Dar mă bucur să te văd.
Fii băiat bun.
Adu-i prietenului Finn ceva de băut.
Rory te cheamă...
Nu-i aşa?
El e?
Nu voiam să-mi calce pe urme...
Dar el a insistat.
A venit să facă avere şi acum, uite.
N-are nici doi bani.
Era un puşti bun, Finn.
Iar acum e mort.
Poate n-ai mai jucat de mult şi ai uitat cum e.
Moartea face parte din învoială.
Lasă-l.
Sfinte Sisoe!
Hristoase.
Noroc!
Vă simţiţi bine toţi, da?
- Da. - Da?
Da.
Afurisitul de trăgător
a furat 1,2 milioane de dolari din banii mei.
Mi-a luat fiul. Am pierdut un băiat.
Îmi ia banii.
Îi iau înapoi.
Îl snopim pe toţi ticăloşii din oraş
până când am banii în mână
şi trăgătorul e în genunchi, în viaţă.
Sau o să străluciţi într-o cutie ca aia!
M-aţi auzit?
- Afară! - Ieşiţi afară! Mişcă! Să mergem.
Nemernicul care ne-a masacrat fraţii.
- Unde e? - Nu ştiu!
Feţe noi.
Instruire militară.
- Gândeşte-te repede! - Nu ştiu! Stai!
Poate am văzut pe cineva!
Hei, scuză-mă!
Da, tu. Cum mai merge?
- Hristoase. - Ai o zi bună?
Căutăm un client.
- Ce? - Poartă o jachetă.
Chiar şi în miezul verii, aşa se aude.
Adică...
Acum, număr două glezne, doi genunchi, un cot.
Ia ghici! Mai am cinci gloanţe.
Eu nu...
Cred că ştiu. Are un câine, nu?
A venit pe aici. L-am şi văzut intrând o dată.
Detaliază.
Şezi.
Căută la toalete.
Câinele e al nostru. Ăsta e locul.
- E pustiu. - Găsiţi-mi afurisiţii de bani.
L-ai auzit. Să mergem!
Nu-i place traiul luxos, nu?
Ia aia.
Închide-i botul câinelui!
Hei! Termină!
Nimic... dar nu-s bani.
Banii nu-s aici.
Ăsta eşti.
Mişcaţi-vă.
Bună.
- Sunt aproape gata. - Bine.
- Stai să te ajut. - Mulţumesc.
E în regulă.
Îmi pare rău.
- Te simţi bine? - Da.
Îmi...
...revin.
Din ce?
Nu prea ştiu cum se numeşte.
Dar... te simţi mai bine?
Da.
Acum.
Cu tine.
Nu c-aş putea verifica, dar pari să te pricepi.
Fratele meu nu se pricepea, aşa că interveneam eu.
N-ai spus niciodată că ai un frate.
Nu m-ai întrebat.
Mulţumesc.
Haide. Era şi timpul.
"Scumpă în ochii Domnului...
...e moartea sfinţilor săi."
Păi...
Elliot Grote nu era un sfânt.
Era un om...
Cu multe păcate.
În fiecare duminică, de când îl ştiu...
Elliot venea aici...
Lipsit de prieteni şi singur...
Să stea.
Chiar acolo, în strana aia.
De multe ori îl vedeam...
...luând orice bani avea...
...sute boţite, mărunţiş...
...un ceas Rolex, o dată...
...şi le punea în farfuria milei...
...sperând la mântuire.
Care nu venea niciodată.
Rugându-se pentru lumină...
Dar Elliot a murit tot în întuneric.
Cu nimeni care să-l plângă...
...în afară de voi trei.
Aşa încât, am putea spune...
O viaţă dusă...
O viaţă păcătoasă...
Dar o persoană nu e doar o persoană.
În fiecare dintre noi, e o lume...
...ţesându-se, tinzând spre ceilalţi.
Creând reacţii.
Uneori egale...
Alteori opuse.
Ne grăbim să spunem "o viaţă dusă"...
Dar fiecare dintre noi e o lume.
Iar azi...
...s-a pierdut o lume.
Nu-l ştiam bine, dar...
Nu mi-a plăcut niciodată ideea ca un om să moară singur.
Nu era singur?
L-au găsit înconjurat de Câini ai Iadului doborâţi, nu?
Zilele astea, îi încurc pe toţi ăia răi.
Nu credeam că poate fi mai rău cu violenţa, dar...
Să ne întâlnim la birou, bine? Mai am nevoie de un minut aici.
Da, sigur.
- A fost o predică frumoasă. - Mulţumesc.
Mulţi preoţi ar fi găsit ceva bun de zis despre omul însuşi, dar...
Am zis că a venit la biserică.
Nimic nu produce o aură mai repede decât moartea, Matthew.
Dar înmormântările sunt pentru cei vii...
Iar revizuirea istoriei doar diluează lecţiile învăţate din ea.
N-a fost vina mea.
- Ce n-a fost? - Moartea lui Grotto.
- Nimeni n-a spus că a fost. - Da.
E un tip nou în oraş...
Omoară oameni cu sânge-rece.
Am citit ce s-a întâmplat cu irlandezii.
Au fost nişte nopţi ocupate.
Da, am făcut tot ce-am putut să...
Să îmi protejez clientul.
- E o lucrare terminată, Matthew. - Am eşuat.
Cel puţin ai încercat.
Cum ai zis, viaţa lui avea o valoare.
O lume întreagă s-a dus şi altele la fel, una după alta...
Matthew, ce cauţi tu?
- Iertarea. - Pentru ce?
Că n-am făcut mai mult.
Ai spus că ai făcut tot ce-ai putut.
Dacă eşti omul care cred eu, sunt sigur că e adevărat.
Atunci de ce tot mă simt vinovat?
Vina poate fi un lucru bun.
E dorinţa sufletului de acţiune.
Semnul că...
...e ceva în neregulă.
Singura cale...
...să ţi-o scoţi din inimă,
e să-ţi corectezi greşelile şi să nu renunţi
până ce lucrurile se îmbunătăţesc.
Nu ştiu ce n-ai făcut sau ce ar fi trebuit să faci...
Dar vina...
Vina...
Înseamnă că lucrarea ta nu s-a terminat.
Mulţumesc.
Are noroc să trăiască.
Asta e tot ce păstrează procuroarea pentru cazul ei.
Majoritatea sunt despre victimele Justiţiarului.
Câinii Iadului, Cartelul...
Dar la mijloc era asta.
Nu cineva pe care l-a împuşcat, ci el.
E sonat. Poate s-a împuşcat singur.
M-am gândit la asta, dar de la distanţa aia...
Da, ar fi deja mort.
Bine, să nu divagăm,
dar sigur Tower mi-a palmat asta dintr-un motiv anume.
Şi dacă Justiţiarul nu e ce-i mai rău?
Dacă Reyes încearcă să acopere ceva?
Crezi că un ucigaş psihopat nu e ce-i mai rău?
Nu. Şi cred că cea mai bună şansă de a apăra Nelson şi Murdock
este să-l găsim.
E o şansă mare la sinucidere profesională...
Sau la încasat un glonţ.
Sunt eu nebună?
Nelson şi Murdock.
- Matt? - Scuze, ce e?
Nimic, doar...
Cuvântarea părintelui Lantom m-a atins, presupun.
Da, are efectul ăsta.
Justiţiarul e sonat.
Dar tot îţi pasă?
N-aş zice asta, e mai mult...
Curiozitate.
Cu dosarele astea şi obsesia lui Reyes
şi faptul că oamenii sunt o specie destul de complicată,
doar...
Cred că trebuie să mai fie ceva.
Cred că eşti...
Doamne, crezi că sunt sonată.
Glumesc.
Plină de compasiune.
E o calitate, Karen.
Material de sfinţi.
Da, păi, nu-s o sfântă.
Nu-ţi pot spune ce mă bucur să aud asta.
Matt!
Clienţi reali, vii, care nu-s criminali, au nevoie de ajutorul nostru.
- Scuză-mă o clipă. - Da.
Spune-mi.
Dl DiPesta a vandalizat liftul din clădirea lui.
Ceea ce, tehnic, îl face un delincvent.
Asta zice mizerabilul, pardon, proprietarul, dar ia uite.
Nu are aer condiţionat, nu are apă caldă.
E un caz pentru Nelson şi Murdock. Dar trebuie să depunem dosarul azi.
Karen!
- Poate a ieşit. - A luat dosarele?
De la Reyes.
Dosarele Justiţiarului.
Fir-ar!
Trebuie să o găsesc.
Găseşte-l întâi pe el.
Ai ajuns devreme.
Ştii că nu-mi place să mă grăbesc.
- Îmi trebuie costumul, Melvin. - Mi-am închipuit.
Faptul că tu ai fost lovit în tărtăcuţă
mi-a dat mie şansa să încerc ceva nou, şi sunt emoţionat.
Cască întărită din nanotuburi de carbon.
Adică e aproape indestructibilă.
- Cât de aproape? - Te las pe tine să testezi.
Am adăugat şi nişte mănuşi cu aliaj întărit.
Să fie. Trebuie să ai grijă.
Sunt oameni noi în oraş care varsă sânge cu găleata.
Cine?
Nu ştiu.
Toţi prietenii mei vechi mă imploră să-i costumez.
Şi i-ai costumat?
Nu, nu mai fac asta. I-am trimis la plimbare pe toţi.
- Arăţi mai bine. - Da, mă simt mai bine.
Mă bucur că te refaci.
Şi eu.
Ei bine, să ai grijă pe-afară, da?
Mulţumesc, Melvin. Şi tu.
Nu-mi asum niciun risc. Ia uită-te aici.
Trebuie să rămân tare pentru Betsy.
Vrei să vezi? E bunişor.
Te cred pe cuvânt.
George Buck?
Bună, mi-au zis de la spital că te găsesc aici.
Eşti... unul dintre ei?
Scuze, dintre cine?
- Te rog frumos, lasă-mă în pace. - Nu-ţi fac nimic.
De fapt, aş vrea să te ajut să-ţi recapeţi slujba.
Trebuie să înţeleg de ce ai fost concediat de Metro-General.
Îmi dai voie să-ţi cumpăr o cafea?
Erai cu el când a fost făcută asta?
Da. Glonţul i-a traversat capul.
Nu supravieţuiesc mulţi la aşa ceva.
Aş vrea să ştiu ce-ţi aminteşti.
Necunoscut. Tipul era complet legumă.
Cred că de-aia au decis că-i ajunge o asistentă.
Familie sau vizitatori?
Nu.
Adică... în afară de ăia la ţol festiv.
- La ţol festiv? - Da.
Câteodată bărbaţi, câteodată femei.
Îi recunoşti, toţi au căşti în urechi.
Asta şi costume negre.
Parcă...
Ai idee cine erau?
Nu.
Dar ei conduceau locul
şi ei au insistat pentru NR.
- Un "Nu resuscitaţi"? - Da.
Aveau actele.
Am fost acolo când doctorul l-a scos de pe aparate.
Nu mai înţeleg. Zici că tipul a murit?
Da, pentru vreun minut.
E o nebunie, dar se zice că se întâmplă uneori.
Un minut, linie plată, apoi... începe să-i bată inima din nou.
De una singură.
El pur şi simplu nu voia să moară.
La zece minute după ce s-a trezit...
Se întinde şi mă înhaţă de halat,
mă trage spre el şi-mi zice, aproape de tot...
"Du-mă acasă."
Nu trebuia s-o fac.
Trebuia să ştiu că mă concediază.
Acasă la el.
Ai o adresă?
Frumoasă noapte.
Nu sunt singur.
Vrei să vii cu noi?
Sau vrei să facem mizerie?
Nu trageţi! Îl vrem viu.
Cine mă vrea viu?
Jos arma!
Toată lumea, calmaţi-vă! Nimeni nu trage!
Mulţumiri că i-aţi rărit.
Eşti înconjurat, fiule.
Fii bun şi pune arma jos.
Haide!
Pari un tip isteţ.
- Spune-i lui Carter că e gata. - Am înţeles.
Suntem gata cu scena asasinatului la Stanley's Bar. Terminat.
Recepţionat.
Trebuie să ştiu ce s-a întâmplat.
Nu-ţi spun nimic.
Ne-ai ajutat să-l prindem pe Fisk. Asta nu ne face prieteni.
A fost Justiţiarul?
Hristoase.
Irlandezii, bine?
Îl căutau. Au pus o recompensă pe capul lui.
Acum sunt răniţi oameni peste tot în Hell's Kitchen.
E un adevărat Vest Sălbatic.
Irlandezii l-au găsit?
Cât mai primim apeluri ca ăsta, presupun că nu.
Hei, nu te amesteca. M-ai auzit?
- Nu vreau decât să ajut, sergent. - Nu poţi ajuta.
Tu eşti problema! Din pricina ta uniforma nu mai face doi bani.
Poliţia nu mai previne crimele, fuge după ele.
Spală podelele după voi.
Suntem de aceeaşi parte, tu şi eu.
Tu eşti doar de partea ta.
2-A, focuri de armă. Pe strada 65, lângă carusel.
Toate unităţile la întărire.
Centrala, răspunde sergent 15.
Cine a făcut asta?
Oameni cu care nu te pui.
Sângerezi. Iar eu am toată noaptea la dispoziţie.
Du-te dracului!
Cine a făcut asta?
Cel pe care-l numesc Justiţiarul.
Unde e?
Nu contează. Când terminăm cu el, e ca şi mort.
Asta e folositor.
Dar nu asta am întrebat.
Eşti un artist cu AK-ul, nu?
Nesbitt.
Kelly...
Băiatul meu cel mai mare.
Toţi au plecat la îngeri din cauza ta.
Tu mori în noaptea asta.
Groapa e săpată.
Ai şansa să-ţi întâlneşti Creatorul dotat cu mâini şi picioare.
Generozitatea mă caracterizează.
Vrei o gură?
Nu?
Cum vrei.
Ajută la liniştirea nervilor.
Îţi par nervos?
Băieţi.
Lăsaţi-ne un moment.
Îmi vreau banii înapoi.
Copilul tău e în coşciug, şi tu vrei banii.
Irlandezii n-au inventat răzbunarea,
dar e foarte sigur că au muncit la perfecţionarea ei.
Să nu crezi că-mi arăţi ceva ce n-am mai văzut,
pentru că omorurile tale în masă arată un om în căutare de pedeapsă.
Am dreptate?
Bine.
O să-ţi spun...
O să-ţi spun unde sunt banii tăi.
Îţi promit că se termină repede.
Într-o clipită.
Haide.
Cum ţi s-a părut?
Băieţi, ţineţi-l!
Haide!
Speram să ajungem aici.
Da?
Faci ceva sau doar vorbeşti?
Sunt aici!
O să vă ucid pe toţi, ticăloşilor! Haide, o să vă ucid!
Unde vrei? Aici? Aici?
Nu mai eşti aşa de mare şi tare, nu?
ALA-BALA
ALA-BALA PORTOCALA
Ce-a fost asta?
Murph?
- Du-te în partea aia. - Bine.
- Cască ochii. - Bine.
În regulă.
Plan nou.
Adu-l.
Hei...
Se pare că ţii la potaia asta.
Cuminte.
Dacă nu-mi primesc banii...
Tot ce ţi-am făcut ţie,
câinele o încasează dublu.
Cuminte.
Stai!
Dă-i drumul, nemernicule.
Îţi spun unde sunt banii tăi, bine?
Banii tăi sunt într-o dubiţă, da? E la intersecţia dintre 48 şi 10.
Dă-i... drumul.
Dă-i drumul, nemernicule.
E iubitor de animale. Ce drăgălaş.
Scoateţi-l!
Haide, să mergem.
Acum dacă nu te superi...
Te ţin viu până văd banii.
Da?
Intersecţia străzii 48 cu strada 10.
Da, grăbiţi-vă.
Şi păziţi-vă spatele.
Dă-i.
Da, cred că a mers bine.
- Vechea poveste. - Ştiu. Te înţeleg.
- Ce poţi face? - Nimic.
Da.
Am geanta.
Un moment.
Da, toţi banii sunt aici, dle Finn.
Staţi, mai e ceva.
Ticălosul!
A scăpat. Veniţi aici.
Jimmy! Shaun!
Jimmy!
Jimmy! Shaun!
Asta ai vrut.
Nu, pe asta contam.
Acum te pot întreba direct.
Cine a fost acolo în ziua aia? Cine mi-a ucis familia?
- Familia ta? - Da.
- Cui îi pasă? - Mişcă!
Mişcă! Hai!
Împuşcă-l pe ticălos!
- L-am atins! Haide! - Da!
- Veniţi aici! - Ala-bala...
Portocala.
Vor plăti. Fiecare nemernic în parte.
Vor plăti.
Dar nu în noaptea asta. Mişcă.
Acolo! În camera aia.
- Fără morţi. - Eşti băiat de altar?
Bine, hai să plecăm de aici.
Haide!
Hei...
Nu e rău.
Mulţumesc.
Presupun...
...că m-am înşelat.
Despre?
Despre tine, că eşti moale.
Nu fi aşa de dulce cu mine, Frank.
- Vin ajutoare. - Nu.
Ar trebui să pleci.
Nu mai pot fi salvat.
Cel puţin am companie, nu?
Îmi eşti dator.
Ai fi fost un puşcaş marin pe cinste, Diavolule.
Versurile alea.
- Ce înseamnă? - Ce spui?
Ce zici tu.
Chiar înainte să tragi.
Ce...
Ai auzit?
Da, am auzit.
Ce mama...
Să ştii, câteodată...
Câteodată cred că eşti chiar diavolul.
Câteodată şi eu cred că sunt.
E...
Ala-bala.
Portocala, ştii.
Era cărticica ei preferată.
Ştii, trebuie...
Trebuie să treci oceanul şi să te lupţi. Vezi tu...
Tot timpul crezi că o să-ţi fie frică, nu?
Dar acolo, nu ţi-e.
Vezi, partea asta era uşoară pentru mine.
Uciderea.
Chiar dacă-i priveam pe băieţi murind...
Nu însemna nimic.
Prima dată când m-am speriat...
Eram în avion, în drum spre casă.
Mă tot gândeam că Dumnezeu o să ne tragă covorul de sub picioare.
E cam caraghios, ştii.
Dar avionul a aterizat şi eram acasă.
Conducând prin trafic.
Da, treci pe lângă fast-fooduri şi gogoşerii şi de toate...
Toate grăsimile pentru care ai luptat. Apoi maşina se opreşte.
Eram în faţa şcolii ei.
Mă duc la ea în clasă, da?
Ea e acolo...
Dar habar n-are.
Habar n-are că tati a venit acasă.
Intru. Copiii ăştia nici nu învaţă,
fac un fel de yoga. Da.
Ştii?
Ea e acolo.
Îşi face poziţiile, ştii.
Se îndoaie şi se mişcă.
Arată ca o floare.
Da.
Şi nici nu poţi înţelege,
cum poate ceva...
Cum poate ceva aşa de frumos...
Cum...
...de vine din mine, ştii?
Şi se uită în sus şi mă vede.
O văd.
Doamne, e adevărat.
E adevărat, Diavolule.
Bum.
Într-o clipă, trece prin clasă,
e în braţele mele.
Mă strânge atât de tare, zici că mi-a rupt o coastă, ştii?
Am stat acolo aşa, ne ţineam unul pe altul.
Învăţătoarea filma tot, cu telefonul, ştii,
ca să pună pe YouTube sau aşa ceva.
Nu-l poate ţine drept, pentru că boceşte încontinuu
şi copiii jeluiesc toţi, ţipă.
Şi eu? Mai rău decât toţi. Sunt un...
...clovn cu faţa de cauciuc.
Plângeam aşa de tare.
Dar nu puiul meu.
Nu fetiţa mea.
Ştii, e fetiţa mea. Ea...
Ea nu plânge, mă strânge tare.
Fetiţa mea mă ţine pe picioare.
Spune: "Ştiam, tati. Ştiam."
Şi după aia, mergem acasă. Nevasta, băiatul.
Locul e exact la fel. Parcă îşi ţinea respiraţia până mă întorc.
Atunci m-a izbit.
Totul, ştii.
Pentru prima dată am simţit ce obosit eram.
Eram... doar obosit, ştii?
Ai...
Ai fost obosit, Diavolule?
Da.
Deci ştii.
Pur şi simplu nu puteam face nimic, ştii? Toate lucrurile...
Nu puteam să-mi duc soţia în dormitor.
Să bat mingea cu băiatul. Fir-ar...
Eram prea obosit. Nu puteam nici să beau o bere.
Dar ea nu.
Fetiţa mea era trează.
Voia...
Voia s-o învelesc.
Era deja prea mare, ştia, dar nu-i păsa.
Voia.
Avea cărticica aia.
Era preferata ei, pe perne.
Ala-bala...
...portocala.
Îi citeam cartea zilnic, până la rahatul ăsta.
În fiecare seară, acum gata,
tati e acasă.
Se uita la mine şi mă implora, Diavolule.
Mă implora.
Am zis: "Nu.
Tati e prea obosit.
Dar...
Îţi citesc mâine-seară.
Îţi citesc mâine-seară, promit." Da.
Nu m-am gândit că...
...pentru ea, nu mai era niciun mâine.
Ultima dată când am văzut-o, îi ţineam corpul neînsufleţit în braţe.
Cădeau bucăţele de carne, Diavolule.
Din locul care fusese faţa ei.
Da.
Cred că sunt terminat, Diavolule.
Cred că sunt terminat.
Poliţia! Nu mişca!
Să-ţi văd mâinile!
S-a tras.
Leşuri, nebunie şi mizerie.
Cum de ştiam că eşti tu?
Am ceva pentru dumneata, sergent.
El e?
- Acoperă-l şi cheamă salvarea. - Da.
Şi tu, infinită durere de cap ce eşti,
eşti arestat.
Ajutaţi-l.
Taci din gură.
- Arestează-l! - Ce?
M-ai auzit.
Tu l-ai prins, nu eu.
Nu pot fi eu, trebuie să fii tu.
De ce?
Ca să protejăm Hell's Kitchen.
Pentru lege şi ordine.
Acum spui cum să fac un raport?
Da, e al tău. E meritul tău. Ia o promovare, dacă poţi.
- Ai meritat. - Aiurea.
Oamenii trebuie să ştie că sistemul merge.
Nu justiţia lui şi nu a mea.
Zilele răzbunătorilor s-au terminat. Poliţia se ocupă.
Nu aşa s-a întâmplat.
Atunci, fă cum s-a întâmplat.
Fir-ar!
Salvarea şi întăririle vin. Două minute.
Du-te.
Pleacă!
Nu ştiu ce eşti...
Dar ştiu că nu eşti ca el.
Frank Castle, trăgătorul căutat pentru focurile de la Metro-General
şi zeci de recente omoruri în bandele
din Hell's Kitchen, a fost prins acum câteva ore,
lângă Cimitirul Sf. Mihail.
Purtătorul de cuvânt al poliţiei spune că New Yorkul trebuie să-i mulţumească
sergentului Brett Mahoney, de la Circa 15.
Bravo lui!
Mă bucur că oameni ca el au grijă de Hell's Kitchen.
Da. Şi mă bucur că a avut cineva grijă de el.
Presa îl numeşte pe Castle "un psihopat cu sânge-rece".
Procuroarea o să se transforme în eroină la procesul lui.
Totul e perfect.
- Să ne facă praf. - Eu...
Josie, vrei să închizi televizorul?
Unii clienţi fideli sunt deranjaţi.
Am avut parte de Justiţiar destul pentru o seară.
- Bine. Să bem pentru asta. - Bine?
Pentru Brett şi pentru siguranţă în Hell's Kitchen.
Noroc!
- Mai iau un rând. - Bun.
Sper că mai aveţi loc de tărie.
- La fel. - Nu.
Tărie.
Mulţumesc, Fog.
Hei.
Te simţi bine?
Da.
Bine, n-a fost prea convingător, nu?
Nu ştiu...
Zilele ca asta
îmi amintesc ce preţioasă e viaţa, ştii?
Cum e fratele tău?
E un dulce. E...
Un frate bun.
Ai grijă, Matt.
- Ce anume? - Dacă o ţii tot aşa, o să ajungi fericit.
Iar pentru un băiat catolic, ăsta-i un lucru periculos.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Doamne-ajută, Matt Murdock.
Încotro?
Acasă.
Să dorm o săptămână. Cineva a avut groaznica idee de a bea tărie.
Cred că m-am distrat destul pentru o singură seară.
- Ne vedem dimineaţă. - Bine. Da.
- Pa, Fog. - Pa.
Te deranjează ploaia?
Nu.
Atunci, te conduc.
- Te pot invita la cină? - Da.
- Mâine? - Da.
Noapte bună, Karen.
Noapte bună, Matt.
Bună, Matthew.
Elektra.
Subtitrare: Retail